Lotyniškas pavadinimas: Salmo salar
Vertė (ES-27): 662 mln. eurų (2007 m.)
Pagrindinės šalys augintojos Europos Sąjungoje: Jungtinė Karalystė, Airija
Pagrindinės šalys augintojos pasaulyje: Norvegija (2007 m. – 736 168 t), Čilė, Kanada
Dauginimasis
Atlantinės lašišos visiškai dauginasi žuvų ūkiuose iš nelaisvėje gimusių ir kruopščiai atrinktų reproduktorių. Kai patelės susiruošia dėti kiaušinėlius, jie iš jų išimami ir apvaisinami sumaišant su patinėlio pieniais. Paskui jie sudedami į inkubatorius. Po 4–6 savaičių nuo apvaisinimo išsirita lervos.
Auginimas
Jaunikliai auginami dviem etapais, kurie atitinka natūralų lašišos vystymąsi gėlame vandenyje. Pirmajame etape, kuris trunka 4–6 savaites, inkubatoriuose arba ant dėklų auginamos lervos. Suvartojusios trynio maišelį, jos tampa mailiumi ir ima maitintis pačios. Antrajame etape mailius perkeliamas į gėlo vandens baseinus arba į ežere panardintas varžas. Juose jis auga 1–2 metus, kol įgauna visas lašišai būdingas biologines savybes, dėl kurių gali gyventi jūros vandenyje
Penėjimas
Lašišų rituoliai perkeliami į jūroje panardintą varžą maždaug 2 metams, kol užauga iki prekybai tinkamo dydžio (maždaug 2 kg). Lašiša yra plėšrioji žuvis. Rituoliai šeriami iš žuvų miltų ir žuvų taukų (50 proc.) sudarytomis granulėmis, kuriose yra ir kitų sudedamųjų dalių, pavyzdžiui, augalų miltų ir augalų ekstraktų (javų, pupelių, sojų ir kt.), vitaminų, mineralinių druskų ir astaksantino – natūralaus arba sintetinio pigmento, kuris būtinas lašišos sveikatai ir dėl kurio ji įgauna įprastą spalvą. Pašarų sudėtis ir maitinimo ritmas, ūkio vieta, surinkimo ir pjovimo procesas – visa tai daro didelį poveikį galutinio produkto kokybei.
Vartojimas
Daugumoje šiuolaikinių įmonių lašišos auginimos nuo ikrų iki pjovimo. Tuomet žuvys patenka į perdirbimo įmones, kurios jas parduoda šviežias, pjaustytas arba rūkytas gabaliukais. Vis daugiau žuvų parduodama jas jau paruošus – užšaldžius arba konservavus. Šiuo metu lašiša – šimtų prekybos centruose parduodamų produktų sudėtinė dalis.