Paskaičiavau, kad lynų žūklėse praleidau iš viso apie 100 dienų ir naktų. Mano laimikius matėte. Nenoriu dar kartą viešinti dėl piktosios tautos dalies, kuriems pagauti nesiseka. Kas norite galite dalį pamatyti mano foto archyvuose.
Tikrai gražiai Algirdas Vilius nufilmavęs linų žūklę: http://www.zvejams.lt/pokalbiai-ir-diskusijos/video/71-zvejys/video/1118-apie-kl-2013-07-06
Naudodamiesi jo patarimais lyną pagauti tikrai galite. Tačiau didelį – sunkiai. O didelių ir nemažai – manau nepavyks. Įterpsiu keletą savo pastebėjimų:
Manau, kad kembrikas ant valo nereikalingas. 0,30mm valo žolės nenupjauna. Sistema lynui turi būti kuo paprastesnė. Ir ta besitabaluojanti šėrykla didesnį lyną gąsdinti gali. Turi būti tik per vidurį įveriama nedidelė šėryklėlė, kuri atsiremia į silikoninį neryškios spalvos stoperį D 4-5mm ( Kokybiškų sunku gauti. Būna karpininkų arsenale), kuris remiasi į nedidelį suktuką. Paskui apie 20cm pavadėlis ir kabliukas.
Žolėse gaudant pavadėlio valas 0,18 tikrai per plonas. Užsiinkaravus didesniam lynui žolėse greičiausiai teks nutraukti. Nutraukti galite ir kirtimo metu. Naudoju 0,22 kaip minimumą. Lynas ant dugno tokio nebijo.
Manau, kad be reikalo bijote tarpinių šėrimų. Man yra ne kartą buvę, kad lynai gerai kimba vos už kelėtos metrų nardant narui ar plaukiojant valtims. Raketos nusileidimas maitinti pakilusių lynų, manau, neišgąsdins. Tik raketą aš naudoju daug lengvesnę ir paprastesnę.
Drąsiai lynus žvejokite ir 3, ir 3,5m gylyje, jei vanduo skaidrus ir ten gausiai veši žolės. Jie retesni tik kai gylis virš 4m. Algirdas čia teisus, kad būtinas žolių kilimas. Tačiau rekomenduočiau jį metimo vietoje pravalyti foto parodyta kartimi su vinimis. Dugno „prakutenimas“ lynus kartais labai sujudina.
Teisus Algirdas, kad jokiu būdu užmetus netruktelkite. Kaip nukrito – taip gerai. Lynas iš visur išsiknisa.
Masalą, kad neužsipintų, klampinkite į viršutinę šėryklos dalį. Tai papildomai dar padės išvengti smulkmės daužymo. O lynas ką jam reikia atėjęs visad iš šėryklos išpeš. Stipri ir gan aktyviai besiknisanti žuvis.
Pastebėjau, kad Algirdo kabliukai ilgakočiai. Ir masalas na jau taip negražiai užkabintas, kad baisu. Nei vienas save gerbiantis kilograminis lynas tikrai tokio neims. Įmetu foto, kaip aš užkabinu. Kukurūzą kabinu apsukant. Kaip tai daroma detaliau tikrai rasite tinklalapyje. Mano kabliukai – geltoni OWNER ISEAMA Nr. 5 arba Nr. 6.
Signalizatoriaus reikia. Čia Algirdas teisus. Lynas dažnai ima tokiais retais užknisančiais trūkčiojimais, kad jei nežiūrėsi ištisai akis išsproginęs – tai ir gali pastebėti per vėlai -kai ima vežti. Tuomet gali nebesuspėti.
Algirdo beždžionėlės gal ir tinka karšiui, kuris nuleidinėja ją. Tačiau lynui kelti tokią masę ir dar ant įtempto valo – pabaiga. Beždžionėlę reikia nuleisti tiek, kad lynas galėtų timpčioti metrą ir daugiau. Stambesnis tiek ir žaidžia. Įmetu savo beždžionėlės foto ir kabinimo sistemą. Ji nuolat ant koto. Tik metimo metu beždžionėlė užfiksuojama prie koto ant jo papildomai pritaisytos plunksnos pagalba . Tokia sistema leidžia lynui beveik nejausti pasipriešinimo. Visgi stambus lynas ima labai jautriai.
Kotus lynams naudokite ilgus ir tvirtus. Tik taip efektyviai ir greitai lyną atkelsite nuo dugno ar sulaikysite nuo ėjimo į šonines žoles.
Na ir pabaigai – sukritikuosiu Algirdo skatinimą eksperimentuoti. Mano pastebėjimas – visi eksperimentai baigiasi vienodai – sugadinta žūkle. Lynas visada ima ant Kalifornijos slieko. Ir beveik visad ant kukurūzo su musės lerva. Tik musės lervą labai mėgsta smulkmė. Paskutiniu metu žvejoju tik ant slieko. Tiesa, rugpjūtį kartais užknisa karšiai.
Taip pat rekomenduojame perskaityti Vido Vilčinsko straipsnius: "Lynų žūklės ypatumai" , "Lynų žūklė" , "Nauja Vido lyninė istorija".
Kas panorėsite detaliau – 8 686 01064.
Vidas Vilčinskas